FILMEN DU SKAL SE ER BASERT PÅ EN SANN HlSTORlE
- En nydelig dag. - Ja visst.
Takk.
Ok, alle sammen. Nok for i dag.
Husk å fjerne presenningen før du går, ok?
Det liker jeg lyden av!
Jeg tok denne fra hverandre. Jeg lar den være.
Sørg for at du får plass i Himmelen.
- Dette er strålende arbeid. - Takk, Mr Rodette.
Ja, faren din lærte deg opp bra.
Når byggvirksomheten tar seg opp, vil du gjøre det bra.
Takk, sir.
Det er greit, jeg kan vente.
Beklager. Alle de andre har familier å fø.
Men du gjør bra arbeid.
- Jeg liker det du gjør. - Ok.
Merkelig måte å vise det på.
God morgen.
- Sa jeg ikke at jeg kunne fikse det? - Jo, det sa du.
Takk, du er en god mann.
- Men si meg... - Morn.
Hvorfor ansetter en lege en snekker?
Det er bare en møkkajobb, dessverre.
Du vil ikke like det.
- Du sa at jeg får 12 dollar i uken? - Ja.
- Jeg liker det allerede. - Ja vel.
KIRURGISK FORSKNINGS- LABORATORIUM
Dr. Blalock, dette er Vivien Thomas.
Vivien? Det er et jentenavn.
Ja, moren min var så sikker på at hun skulle få en jente
at hun valgte navnet tidlig, og beholdt det.
Du sier ikke det?
- Hyggelig å treffe deg, sir. - Kall meg doktor.
Og si til denne legen at teoriene hans er interessante, og at jeg ber for ham.
- Ja, doktor. - Selv om det er pasientene jeg burde be for.
Følg med, sønn.
- Det er her jeg jobber. - Hva jobber du med?
Medisinsk forskning.
Vi tøyer medisinens grenser
med løsbikkjer vi får fra hundefangeren.
De er søte, men ikke bli for glad i dem.
De har bare nytteverdi.
Hundegården feies to ganger om dagen.
Du må feie laboratoriet hver morgen.
Enkelt nok, men dine forgjengere hadde problemer.
Kan du klare det?
- Så? - Hva så?
Ikke si "Hva så." Fikk du den?
Du fikk den. Du må ha fått den.
- Du jobber på et sykehus? - Ja.
Så bra! Alle vil se hvor smart du er.
Jeg vet ikke hvor smart man trenger å være for å rake bøss.
Han jeg jobber for virker eksentrisk, men han er lege.
Riktig, han er lege. Så, hold øynene åpne.
- Vi kan gifte oss nå. - Ja.
Gjøre alt vi planla.
Doktor...
og fru Thomas.
- Vivien. - God morgen, sir.
- Du sa du var snekker? - Ja.
- Gikk du på High School? - Ja. Jeg fikk mine papirer.
Har planer om å starte på Tennessee State neste år,
for å studere medisin, bli lege.
Uvanlig ambisjon for en snekker.
Jeg har alltid villet bli det.
Jeg sparte nesten alt jeg trengte, men så forsvant jobbene.
Det er Van Slyke-Neill gassmanometre som står der borte. Kan du bruke sag?
- Ja, fra jeg var 12. - Fortell.
For å sage riktig målte faren min på tømmeret.
Kall meg doktor. Så faren din er snekker også?
- Hva synes han om ambisjonene dine? - Han vet at jeg har bestemt meg.
De maskinene på benken, hva het de?
Van Slyke-Niell gassmanometre, sir. Doktor.
Ja visst heter de det.
The Vanderbilt er kanskje avsidesliggende,
men jeg skal sette den på kartet.
Jeg jobber med traumatisk sjokk.
Den dritten dreper tusenvis hvert år,
og legene aner ikke hva de skal gjøre med det.
La meg se på hendene dine.
Plukk opp det.
Og venstrehånden.
Bra.
Unnskyld meg, Vivien. Dr. Blalock ga deg denne.
- Takk. - God natt.
Vet du hva bestefaren min gjorde?
Det har ikke noe å gjøre med å gå på streik.
Vet du hva bestefaren min gjorde?
Ja.
Han plukket bomull i Mississippi. Du har sagt det hundre ganger.
Bestefar var eiendom.
Ikke noe bedre enn stolen eller bordet der borte.
Sønnen hans ble en fri mann da han var 15.
Han oppdro meg nesten uten utdanning i det hele tatt.
Nå har sønnen min collegeutdannelse og lærerstilling.
Så ikke si til meg at det ikke går framover.
Det går ikke fremover av seg selv. Folk må gjøre det, pappa. Forbedre ting.
Hvis jeg ikke gjør noe, dør jeg før jeg blir betalt som hvite folk.
Vivien, du vet at jeg har rett.
Ok, Harold, slapp av litt. Jeg må lese.
For å bedøve Brutus må vi først regne ut vekten.
Han veier 18,4 kilo.
Og det trengs 552 milligram natriumbarbital,
for å bedøve ham i tre timer, hvis absorberingen er gjennomsnittlig.
Hunder? Hva slags lege er han?
Når du øver på hunder kan du lære å hjelpe mennesker.
- Gir meg gåsehud. - Det er ikke så ille.
Du ser på innsiden, alle fargene, de rosa og blå og røde.
Det er nydelig, Clara. Livet kommer derfra.
Hva er dette?
Åpne opp.
- Unnskyld, sir. Hva er på ferde her? - Banken er stengt.
- Stengt? - Jepp.
Åpne opp!
- Åpne opp døra! - Noen må ordne opp der inne.
Åpne opp. Klokka er 10. Jeg må på jobb.
La oss gå. Vi kommer tilbake senere.
Nei, noe er galt. Den kan ikke være stengt.
Unnskyld meg.
Unnskyld, sir! Hallo!
- Kom deg bort fra vinduet. Vi har stengt. - Men jeg har penger der inne.
- Jeg trenger pengene mine. - Jeg kan ikke få tak i pengene dine.
- Hvorfor ikke? Si meg hvorfor. - Gå hjem. Banken er ferdig.
Sir, alle sparepengene mine!
Skolepengene mine var der inne. De har pengene mine.
- Det er penger til college. - Pengene dine er borte.
Borte?
- Hva er det de snakker om? - De snakker om 'borte', mamma.
Vi må starte på nytt.
- Kan ikke slåss nå. Det er ferdig. - Det er helt feil.
Det tok meg syv år å spare de pengene.
Du er ikke den eneste som hadde penger i den banken.
Det er ferdig! Det er over!
- Vi har hverandre fortsatt, Viv. - Ja, vi har hverandre.
Alt det de fattige egentlig har, er hverandre.
Jeg ser ikke noe kutt langs lårpulsåren. Jeg viste deg hvordan.
Jeg fant en måte å gi barbitalet intravenøst på.
- Hva da? - I forpoten.
Manometeret?
Alt er klart, doktor.
Bra.
- Du kan starte å kutte. - Det er jeg ikke klar for.
Hvis jeg sier du er klar, er du klar.
Jeg tegner opp linjen, du kutter.
Akkurat som du gjorde for faren din.
- Sånn? - Akkurat. Hold hånden spent.
Hvorfor skjærer vi her?
- For å få adgang til lungearterien. - Og hvordan finner vi den, Vivien?
Det er arterien som fører til lungene fra høyre side av hjertet.
Ikke dårlig.
Ribbeins-tvingen.
Og hvorfor skal vi skade stakkars Brutus' hovedpulsårer?
For å forårsake traumatisk sjokk og studere det.
Se på manometeret.
Og tenk deg at Brutus er en 16-åring
som falt ned fra et tre da han reddet mammas katt.
Han har tre brukne ribbein og hjernerystelse.
Pappa har fått ham på akutten.
Men er i sjokk. Blodtrykket er langt nede.
Livstegn nesten usynlige.
Kan vi redde ham?
Ikke hvis jeg følger gjeldende prosedyre.
Ordinær oppfatning sier at jeg klemmer blodårene.
Jeg er uenig. La oss bryte reglene. Følg mine regler.
Kroppen trenger blod.
La oss gi den det.
Hvordan er nivået?
Faller fortsatt.
Kanskje ekspertene har rett. Kanskje jeg tar feil.
Kanskje jeg dreper gutten og knuser hans mors hjerte.
Det stiger.
Det er livet på retur.
- Hvordan føles det? - Godt.
Svært godt, doktor.
La oss se på nedtegnelsene.
- Hvor er opptakssylindrene? - Unnskyld?
Opptakssylindrene.
- Startet du ikke sylindrene? - Hva er en opptakssylinder?
Det er en opptakssylinder. Hva faen er galt med deg?
Jeg nedtegner all informasjonen jeg trenger på en opptakssylinder.
- Jeg visste ikke det. - Hører ingen på meg?
Pokker heller!
Jeg må gjøre alt selv!
En hel dags arbeid i dunken. Jeg må starte helt på nytt.
Har du sagmugg eller rein møkk mellom øra?
Hvor pokker skal du? Greit, bare gå.
Herregud.
- Vent litt. - Jeg er ikke oppdratt til å tåle slikt språk.
Jeg beklager. Unnskyld at mistet beherskelsen.
Vanligvis tar det måneder før en assistent lærer seg det du klarte på noen dager.
Det vil ikke skje igjen.
Vær så snill.
VENTEROM FOR HVITE
VENTEROM FOR FARGEDE
VI VASKER KUN FOR HVITE
KUN FOR FARGEDE
Mine damer og herrer. Gutter, slå av musikken litt.
Mine damer og herrer, takk.
Jeg nevnte til general Cunningham
hvor stolte vi var over at Al hadde valgt oss blant alle medisinskolene i landet.
John, kan du fortelle oss hva du sa?
Med glede, Walter.
Jeg har nettopp kommet tilbake fra fronten.
Det er tusenvis av karene våre på feltsykehus
over hele Nord-Afrika og ltalia
som har livet i behold på grunn av dr. Blalocks arbeid med sjokk.
Jeg vil at alle tilstedeværende skjønner hvor takknemlige vi er
og hvor stolte dere burde være.
Hør, hør...
- Dr. Blalock, velkommen. - Takk.
Takk, general. Det er flott å ha deg her, Al.
I sannhet er det Mary vi ønsker oss mest.
Vår nye direktør for kirurgiavdelingen,
min gamle venn: Dr. Alfred Blalock.
Takk, Walter.
Mary og jeg ønsker dere alle velkommen til vårt hjem.
Det gjør våre barn også.
- Sadie, få dem i seng. - Å, nei.
Takk, Johns Hopkins, for å ville ta meg tilbake,
etter 15 år i Tennessees bakevje.
Å kunne være her igjen...
Drømmer kan bli virkelighet.
Dere er de beste kirurgene i landet, og jeg er beæret over å kunne lede dere.
For å bruke et tidsriktig uttrykk:
"Vi stormer strendene i sammen. Skulder ved skulder."
Vi skal erobre medisinens mysterier.
Vi skal gjøre slike framskritt som Hopkins pleide å være kjent for.
Jeg vet at vi vil oppnå store ting sammen.
Jeg søker etter min neste viktige oppdagelse.
Uten å være for beskjeden.
Det er ikke nok at vi er fremragende kirurger.
Vi må bli fremragende forskere. Idéer? Noe nytt?
Hudtransplantasjoner? Hva slags hudgrupper kan gro?
- Er ikke huden bare innpakning? - Nei, den holder infeksjoner i sjakk.
Unnskyld, kan jeg foreslå noe?
Gjør det. Jeg liker forslag. Hva het du igjen?
- Jeg driver Harriet Lane-klinikken for barn. - Dr. Taussig. Så klart.
Dr. Longmire, dr. Kelven, dr. Cooley.
- Jeg har lest om forskningen din. - Om malformerte hjerter.
Du verden. Kvinner og hjertene deres.
Vivien, vil du gi dr. Taussig en drink?
- Hva vil du ha? - Champagne passer bra.
La oss smøre inspirasjonens årer.
Dr. Taussig, fortell oss mer.
Det er noe som så langt har blitt sett på som umulig å behandle.
Men jeg tror ikke det. Jeg snakker om Fallots tetrade.
- Blå babyer. - Ja, barnas hjerter svikter ikke.
De kveles på grunn av en obstruksjon i hovedpulsåren til lungene.
Lungestenose.
Dødeligheten er 100%
Jeg har sett hundrevis av barn dø.
Jeg tok inn en baby i kveld, som garantert vil dø
fordi ingen har mot til å prøve en kirurgisk løsning på dette.
- Kanskje med god grunn. - For å si det mildt.
Du kan ikke operere på hjertet.
- Det har vi ikke bevis på. - Nettopp.
- Det er mulig for oss... - Du må stanse hjertet
og operere på mindre enn tre minutter.
Og da er de døde.
Det må finnes en måte å få mer blod til lungene på.
Jeg tviler på at vi kunne reparere en defekt hjertevegg...
Uten å forårsake ventrikkelflimmer.
Det er mulig å unngå å påvirke det store kretsløpet...
Hvis vi fokuserer på lungearterien.
Hvem i Herrens navn er du?
- Tok med meg noe mat fra festen. - Jeg prøver å legge henne. Vent litt.
Ok, kjære. Sov nå, baby.
Hun legger seg først nå?
To-tonns-naboen ovenpå falt nesten gjennom gulvet.
- Jeg må fikse det. - Skal du fikse den feite mannen?
Få ham til å slutte å skrike når jentene skal sove?
Prøv en eggerett. Den er god.
Sett dem bedre i Nashville.
- Jeg vil hjem, Viv. - Clara, det er den første uken.
Ja, og du sa, hvis vi ikke likte oss... Husker du?
- Ja. - Familiene våre er i Nashville.
Vi hadde et fint hus i et bra strøk. Skolene var fine. Vi bodde ikke i et...
Hvordan skal vi overleve på lønningen din?
Og du serverer drinker på festen hans for å spare penger. Kom igjen.
Prøv å forstå. Da jeg startet på Vanderbilt gjorde jeg rent.
Dr. Blalock så hva jeg kunne bidra med, og han ga meg en sjanse.
Da de tilbød ham jobben i Detroit
tok han den ikke fordi de ikke tok meg.
Nå er jeg lab-assistent til en toppkirurg
på den beste medisinskolen i landet.
- Det er en god stilling. - Hva med din skolegang?
Ikke minn meg på det. Vi har en familie nå.
Kjære, det er viktig arbeid.
Og det er en åpning og jeg elsker arbeidet mitt.
Så det spiller ingen rolle hva jeg føler?
Clara, du vet at det gjør det.
Ser du den mannen?
Det er selveste Johns Hopkins.
Sir William Osler, Amerikas medisinske far.
William Halstead, fant opp mastektomi.
La meg vise deg noen av de andre.
Unnskyld. Alle arbeidere stempler inn ved bakdøren.
- Han er med meg. - Det gjør ingen forskjell.
- Vet du hvem jeg er? - Nei, sir.
Dr. Blalock, kirurgisk professor.
Beklager, dr. Blalock, men sånn er reglene.
Vi treffes på laboratoriet, Vivien.
Du må stemple inn først.
Takk.
Vi har ankommet.
Når brukte de dette rommet sist?
Få noen til å vaske rent. Vi ses nede på Harriet Lane-avdelingen.
La oss se om det er noe i dr. Taussigs idé.
- Unnskyld? - God morgen.
Hvor tror du jeg kan finne noen som kan hjelpe oss gjøre rent laboratoriet?
- Hvem tror du du snakker til? - Jeg er ikke sikker.
Jeg heter Vivien Thomas, Jeg jobber for dr. Blalock, på laboratoriet.
Dr. Edgar V Hecker.
Laboratorieleder. Jeg vil ha en kopp kaffe og en donut.
Doktor.
Det må være en misforståelse.
Hør, jeg tåler ikke uforskammethet. Dette skal du høre om.
- Doktor, det er ikke mange... - Hva?
Jeg hører ikke bra på dette øret.
Du er en av de få kvinnelige legene jeg har sett her.
I det minste slipper de meg inn gjennom hovedinngangen.
Her har vi noen av de eldre barna.
Doktor, hvorfor krøker de seg sånn?
En liten gutt sa at det hjelper ham å puste.
Det stenger blodtilførselen til beina, presser den opp i lungene.
De ser begge svært cyanotiske ut.
Her kommer han.
- Dr. Blalock, velkommen. - Unnskyld, Helen.
Her er Saxon-ungen jeg nevnte i går.
Takk.
Hun smiler vanligvis når noen gjør det.
Hallo Mrs Saxon.
- Hva er det? - Et oksymeter.
Det viser hvor mye oksygen det er i blodet.
Hun ser kald ut der inne. Men jeg kan ikke holde henne.
De sier det ikke er bra for henne. Hun burde ikke gråte.
Hvordan stopper du en baby fra å gråte? Særlig hvis du ikke kan holde henne.
Du ser at det er forskjeller i form og størrelse på årene når hjertet vokser.
Jeg utførte nekroskopi på en flere av hjertene,
for å studere malformasjonen i detalj.
Det er utrolig at de kunne leve med slike hjerter
Dr. Gross på Harvard sier bare Gud kan korrigere
en innsnevring på den venstre siden av aortabuen.
Kanskje det sier mer om Harvard enn om Gud.
Den babyen... Hvor lenge?
Seks måneder. Et år maks.
- Det er ikke riktig. - Skal du ta på deg dette, doktor?
Jeg vil se alle diagnose-notatene dine.
Jeg henter dem straks.
Takk.
Sett bort bøkene, Vivien.
Ikke la oss sløse bort mer tid på teoretisk møl.
La oss starte med eksperimenter.
Fire separate defekter i hjertet jobber i samme retning.
Lungearterien er innsnevret
i hovedarterien før den deler seg, og blodtilførselen til lungene reduseres.
Og hullet i septum
gjør at det brukte blodet føres tilbake i arteriesystemet,
isteden for å føres til lungene, slik at babyene blir blå.
Hjertet til en baby er sårbart.
Det er et minefelt.
Første steget er å se om vi kan skape blå baby-tilstanden i en hund...
og finne en løsning på det.
Du drikker for mye kaffe.
Balzac drakk 300 kopper kaffe på en dag.
Men, han døde av magesår.
Det virker problematisk å reprodusere dette i laboratoriet.
Er du sikker på at dette er en risiko du ønsker å ta?
I 1929, da jeg hadde tuberkulose...
viste røntgenbildene et svært hull i min venstre lunge.
Jeg lå i et iskaldt vindfang
på et sanatorium i New York,
med 18 pledd over meg.
Ikke annet en nesen stakk ut i luften.
Døden gjør en ydmyk når du lever med den dag etter dag.
Jeg sverget da...
Hvis jeg fikk livet tilbake ville jeg gjøre noe verdifullt med det.
Jeg vet med hver fiber i kroppen
at dette er en risiko jeg vil ta.
Det vil bli vanskelig å jobbe med barns blodårer som bare er fire millimeter tykke.
Som å sage kokt spagetti.
Du trenger bittesmå sting.
Vi må lage våre egne instrumenter.
- Dette kan bli vanskelig, Vivien. - Sikkert og visst.
- Dr. Blalock til operasjonsstuen. - De gjør meg gal.
Denne pokkers krigen.
Vi har ikke nok leger. Operasjonslisten er milelang.
Jeg opererer ikke, jeg underviser.
Du blir nødt til å gjøre mest av forskningen.
Hva trenger du?
En klamme som er liten nok for en baby,
men sterk nok til å stanse blodstrømmen.
Hva med pusteapparat?
Jeg trenger en trykksensitiv respirator, men med denne krigen...
Hvordan pokker kan man gjøre eksperimenter uten utstyr?
Hold tåta!
Du irriterte jammen Ed Hecker.
Mener du at jeg avbrøt ettermiddagsluren hans?
Hva er det med deg og den gutten? Thomas?
Hvorfor kom du hit med ham?
Vi har jobbet sammen i 12 år.
Han er flink.
Hva med et veddemål?
50 dollar?
- Slapp av, Dick. - Greit.
Det ryktes at du vurderer hjertekirurgi.
Et interessant rykte.
Ville det ikke bli en fjær i hatten for oss, hvis vi fikk til det?
Det er klart. Men tilgi min skepsis.
Det er ingen grunn til at det virker realistisk.
Og alle indikasjoner tyder på det motsatte.
De fleste er enige, Al. Risikoen er enorm.
Det er ikke mulig å gjøre det i steg, engang.
Der dere ser risiko, ser jeg åpninger.
Du må ta deg av vasken oppe i 4B. Og du skulle reparere trappen.
Ja, unnskyld. Jeg har vært opptatt på jobben.
Avtalen er 7 dollar rabatt for småjobber hver måned. Sett i gang.
Med de Allierte styrker i kamp på Cassino,
har den tyske feltmarskalk Kesselring fått rykte på seg som en av våre...
Dette er deilig, kjære. Det smaker i kveld.
Samme som i går. Bare på andre siden av tallerkenen.
Noen ganger smaker det bedre neste dag.
Får håpe det. Gjett hvorfor?
I morgen er det pytt i panne à la konge
Det er pytt i panne à la dronning i kveld.
Jeg kunne finne en jobb.
Hvem skal passe på jentene?
Jeg vet det ikke er Nashville.
Og jeg vet...at jeg ikke kunne gjøre dette uten deg.
Faren min tok seg av oss. Jeg tar meg av dere.
Og alt skal ordne seg. Det skal ordne seg for oss.
Du har rett. Vi klarer oss her.
Vi går tom for hunder på denne måten.
Vi har holdt på i tre måneder, og jeg er bare nærmere pensjonsalderen.
Det går langsomt noen ganger. Uansett hva du prøver på.
Jeg kommer nærmere. Jeg har 30% senkning.
Den hunden var i beste fall lyseblå. Vi må få hundene i samme tilstand som babyene.
- Hva er problemet? - Hver gang jeg snevrer inn, dør hundene.
Jeg har prøvd nylon, ligatur, kirurgisk teip.
Vi trenger en ny framgangsmåte.
Og, glem innsnevring.
Forsøk en lobektomi. Begge sidene av høyre lunge.
Utfør en fistula fra arterie til vene, der mellomveggen av aorta
og lungearterien går sammen.
Jeg er i operasjonsstuen.
Det er en utmerket ide, doktor. Takk.
- Pokker. - Du gjorde så godt du kunne.
I hans tilstand hadde du ingen sjanse.
Jeg har alltid en sjanse.
Gi meg obduksjonsrapporten.
Pokker.
Helvete.
- Hva er det? - Vår nye respirator.
Jeg rotet rundt på maskinrommet.
Den er ikke pen, men den funker.
Den er pen.
Jeg visste jeg kunne stole på deg. Du er den eneste jeg kan stole på her.
Jeg tenker nok at mange gjerne ser at jeg mislykkes.
Mary!
- Det er en ambulanse i gården. - God kveld.
General Cunningham trengte hjelp med å få de sårede av skipet.
Så jeg tilbød å være sjåfør på basen.
- Det er flott. - Ikke egentlig.
Jeg har masse tid til overs.
Hun ville ikke legge seg?
Ikke før du kom hjem.
Vet du hva hun sa i dag?
Hun sa hun ville bli en pasient når hun vokste opp
så hun kunne se faren sin.
Jeg husker ikke at du hadde på deg verktøysbelte før.
Det har vel blitt et par uker siden jeg var hjemme før kl. 23.
Nei. 23 dager.
Ikke at jeg er ukjent med en legeshustrus plikt.
Men jeg savner deg.
Det vil forandre seg.
Det blir vel verre.
- Hei, Vivien. - Dr. Longmire.
- Er dr. Blalock inne? - Nei, han er ikke det.
Jeg vet ikke hvor han er. Se på kontoret hans.
Det er en interessant prosedyre. Aldri sett en slik klype før.
- Den passer til små blodårer. - Hvor fikk du den?
Jeg lagde den av småting jeg fant.
Dette blir bedre.
Du ser ikke engang.
Det er akkurat som når du kommer hjem om natten.
Du kjenner rommet selv om det er mørkt.
- Det ser umulig ut. - Nei, hvis jeg kan gjøre det, kan du.
Ser du den hyssingen der?
Slik får du strekk på suturen,
for du trenger en stor åpning for anastomosen.
Jeg vil gjerne jobbe med deg en gang.
Ja visst, dr. Longmire, det går bra.
Akuttvakten min starter om ti minutter, men jeg kan komme på torsdag.
Det går bra. Ha en god dag, doktor.
- Hva gjør du her? - Jeg var i nabolaget.
Høyesterett, omsider.
Det var lenge. Du har jobbet med saken i...ni år?
- Nei, 12 år. - 12 år?
Tiden...
Fortell, hvordan var det?
Ni hvite gubber i kåper kom inn først.
Så kom skolestyrets advokater.
Vår advokat, Thurgood Marshall, så ensom ut der inne.
Vet du hva de folka sa i innledningen sin?
Siden fargede lærere i Nashville bor så billig...
kunne de betale oss mindre enn hvite lærere.
Men la meg si at Thurgood sa:
Pokker om de kan slippe unna med sånt.
Så han reiser seg og sier til den hvite advokaten: Du fleiper.
"Har du lest grunnloven?
"Den 14. grunnlovsendringen, likestillingsregelen, sier:
"Regjeringen kan ikke diskriminere ut i fra rase."
Gudbedre, han var god, Viv.
Jeg tror skolestyrelsen er i retrett.
Det er flott, Harold. Når vil de bestemme seg?
Det kan ta måneder.
Jeg vet ikke, men jeg kan vente. Etter alle disse årene.
Alle telefonene jeg fikk om natten.
Hvite folk som sa at de skulle drepe meg om jeg ikke la frafalt saken.
Man må vise dem at man ikke tåler slik behandling.
Du trenger å flytte bort fra dette gudsforlatte stedet,
og den håpløse jobben.
Harold, dr. Blalock gjør alt han kan for meg.
Det er ikke nok.
Han stoler på meg, jeg utfører eksperimentene alene.
- Jeg driver hele laboratoriet. - Betaler han deg for det?
- Vivien driver med viktig forskning. - Han glemmer hva bestefar sa.
Han sa han angret på at han var så takknemlig for å være fri,
for det var slett ingen frihet.
Jeg vet det, jeg husker.
Hvorfor får han ekstra? Hva med meg?
Pass dine egne saker, du.
Du har en hvit frakk, men du er en klasse 3-arbeider, som meg.
Faktisk har jeg to års ansiennitet over deg. Jeg tjener mer enn deg.
Ikke tro at du er så stor her på gården.
Unnskyld meg. Klasse 3. Hva betyr det?
Det betyr lønnsposisjon.
Og dette her. Hva er det?
Stilling.
Hva er klasse 3?
Vedlikeholdsarbeider.
Jeg er lab-teknikker. Det kan ikke stemme.
"Vivien Thomas."
Ok. Her er den.
"Vivien Thomas, klasse 3."
Takk.
- Hvordan går det? - Blodårene tåler avsnøringen.
Framgang?
Hvis du dreper den hunden trekker jeg det fra lønnen din.
Jeg er ferdig her. Dr. Longmire, vil du sy igjen for meg? Takk.
Kom igjen, Vivien.
Jeg fleipet om det med å trekke det fra lønnen din.
Lykke til, jeg tjener bare 16 dollar i uken.
- for en 16-timers dag. - Det er alt de kan betale.
Det er alt de kan betale klasse 3-arbeidere.
Hva snakker du om?
Det er stillingen min.
Hvem bryr seg om hva de kaller deg?
Du og jeg vet begge hvor verdifullt arbeidet ditt er.
Hvis det er så viktig, hvorfor er jeg klasse 3?
To trinn under det jeg gjør. I stilling og betaling.
Jeg vet ikke hvorfor. Jeg bryr meg ikke om byråkratiske ting.
På Hopkins kan du ikke være tekniker uten college-utdanning.
- Og hvor skal du? - Jeg må reparere en trapp.
Vi har arbeid å gjøre.
Har jeg din tillatelse til å jobbe for husverten slik at jeg kan betale husleien?
Dr. Blalock, kan du komme her?
Dette vil du ikke tro.
Se på oksymeteret.
Gommene er blå, doktor. Vivian klarte det.
Slå av, Alfred.
Jeg tok ham med opp hit. Jeg ga ham denne muligheten.
Jeg bestemmer ikke lønnsnivåene. Jeg vet ikke hva annet jeg kan gjøre.
Du føler deg vel skyldig.
Hvorfor pokker skal jeg føle meg skyldig?
- For ikke å sende ham til college. - Skulle jeg ha sendt ham?
Ja. Hvorfor ikke. Du sa det var drømmen hans.
- Han nevnte det selv en gang. - Du vet jeg trenger ham på labben.
Det er vel grenser for hvor mye én person kan gjøre.
Gratulerer med hunden.
Hva slags lønnsøkning mener du... Hvor viktig er det?
Han gjør det mulig for meg å være mange steder på en gang.
Kan du ikke bruke en college-gutt?
Nei. Hendene hans er viktige for meg.
Han er flink til å følge instruksene mine.
Bedre enn noen annen jeg vet om.
Du vil at jeg tøyer alle reglene for å hjelpe en farget medhjelper?
Walter, jeg er like ved en oppdagelse.
Jeg trenger ham så jeg kan fortsette med forskningen. Kan jeg stole på deg?
Hallo, Clara.
Dr. Blalock.
Kom inn, sir.
Takk.
Er Vivien hjemme.
Ja, han legger ungene?
Vet du, på 13 år, dr. Blalock,
kan jeg ikke huske at du kom innom hjemmet vårt.
Jeg kan ikke huske å bli invitert.
Professor. Har noe skjedd?
Ja, jeg fikk en lønnsforhøyelse til deg. 25 dollar på toppen av det du tjener nå.
Det er 300 dollar i året.
- Hva med stillingen? - Kirurgisk tekniker. Du ble forfremmet.
Forfremmet. Til det han gjør allerede.
Unnskyld meg.
Nå kan du betale husleien og fokusere alt på forskningen.
I laboratoriet, med Pontius, hva gjorde du?
Det du foreslo. En begrenset fistula.
Jeg sydde sammen hovedpulsåren og venene,
og do deler av lungene.
Vi skapte et 'blå baby'-hjerte i den hunden.
Gjorde vi det?
Nå har vi sykdomsmodellen, vi kan finne en kur.
Og selv om jeg satte pris på å besøke deg,
gjør det noe om jeg skaffet deg en telefon?
Nei, slett ikke.
Takk.
Omdirigering.
Unnskyld, doktor. Hva sa du?
Vi kan omdirigere for å tilføre mer oksygenrikt blod til lungene.
Vet ikke hvordan vi går fram.
Husker du i Vanderbilt når vi gjorde de forsøkene
med å skape høyere blodtrykk i lungene?
Ja, jeg koblet subclavia til lungearterien.
Vi fikk ikke høyere blodtrykk, men vi fikk økt blodstrøm.
Som er akkurat det dr. Taussig sa babyene trengte.
Det er svaret. Vi bygger en omledning.
Ta en arterie og omdiriger den.
- Aorta koblet til lungearterien. - Gjennom lungene.
Det er en lang vei, men det fungerer.
Hvis vi jobber fra høyre side, har vi en mulighet der.
Men den nerven er i veien, og hvis vi flytter på den...
- Strupeåren... - Og karotis her.
Vi kan kvele hjernen hvis vi skader den.
Betryggende tanke.
Subclavia...
Ta den herfra.
Etter delingen...
kutt den rett under kragebeinet.
Sving den ned.
I en lang bue.
Holder det om vi tar den ned fire tommer?
Hvis hendene ikke skjelver.
Takk for tilliten.
Ingen har gjort noe så vanskelig før.
Endring av blodomløpet.
Og gjør blått til rosa.
Og død til liv.
Jeg blåser i hva diagrammet sier.
Denne jenta vil leve.
- Sårhake. - Nei, sutur.
Kan vi ikke gjøre det på min måte av og til?
Ja vel. Sutur.
Kan jeg vise deg noe, doktor?
Takk.
- Trenger du hjelp? - Nei, det går bra. Takk.
Jeg må bruke kryss-søm på anastomosen.
Ok, sånn. Ta over, doktor.
Føler du sammenføyningen?
Er du sikker på at du gjorde dette, Vivien?
Dette er noe Herren gjorde.
Hør, Mr Saxon, Mrs Saxon.
Jeg innser at dette er ukjente farvann. Det er risikabelt.
Men jeg tror vi har funnet en måte å reparere hjertet til datteren deres på.
Hvordan?
Hvor er du stasjonert? Norfolk, Mr Saxon?
Ja, sir. Har jobbet med The Spencer, for å få henne på sjøen igjen.
- Du jobber med motorene? - Ja, sir.
Jeg vil endre på noen av rørene som går inn og ut av hjertet til datteren deres.
- Bare bytte om rørene? - Ja.
Arteriene som bringer blod til og fra hjertet til lungene, er som rør.
Jeg har klart å koble dem om.
- Er det så lett? - Nei, det er ikke så lett.
Kirurgi er aldri lett. Og denne operasjonen har særlige komplikasjoner.
Men jeg tror dette er verdt et forsøk.
- Vi må snakke om dette, doktor. - En god idé.
Det vil bli vanskeligere med en baby.
Vi må stanse en av lungene hennes.
Hun er så cyanotisk alt.
Hun får ikke nok oksygen,
og vi vil fjerne halve lungekapasiteten hennes.
- Har du de nye klypene? - Jeg jobber med saken.
Tenk om jeg skader henne med de klypene? Så mye kan gå galt.
Hvert sekund teller.
Ett lite minutt er for lenge.
Et lite minutt med redusert blodtilførsel til hjernen,
en lite sekund med blødning...
Sier du at vi ikke burde tillate at doktoren utfører et mirakel for å redde ungen min?
Vi kan ikke kreve mirakler.
Gud har sin plan. Vi må akseptere det.
Men jeg var så lykkelig da jeg var gravid med Eileen.
Jeg har ikke hatt nok tid. Hvorfor kan ikke Gud la meg lære henne å kjenne først?
Jeg vil ikke motsette meg Ham.
Men hvorfor kan ikke planen hans være...
å la legen redde henne.
Professor Blalock?
Mrs Saxon sa at du planlegger å operere på babyen hennes.
- Har du sett barnet? - Jeg sjekker tilstanden hver dag.
Og du vil fortsatt gjøre det? Har du hatt suksess på laboratoriet?
Helt klart. Jeg utførte en omdirigering på en hund for noen uker siden.
Skal du virkelig gjøre det basert på et forsøk på en hund?
Hvor mange folk har du reddet?
Du eksperimenterer, du opererer ikke.
Mitt instinkt sier at naturen gjorde en feil, og jeg kan reparere det.
Vil du se på hva jeg har gjort, fader?
Akkurat nå sier instinktet meg at du burde komme tilbake en annen dag.
Din trang til ære er forfengelig. Arrogant.
Det krever arroganse å skjære i noen for å redde livet på dem.
Uten tvil. Men hvis du forpurrer Guds vilje,
og besudler renheten av et uskyldig hjerte,
er det foreldrene, ikke du, som vil ha skyldfølelse.
Kanskje Gud, som du sier, prøver å drepe dette barnet.
Men ikke jeg.
Se. Omdirigeringen holdt ikke.
Ser ut som et togvrak.
Hva skjedde med deg, Pontius?
- Kanskje vi burde stanse her, doktor? - Nei.
Brukte vi feil blodåre?
Hva pokker skjedde?
Viv, stå opp.
Våkne opp. Det er i orden.
Det er i orden, baby.
- Det er bare et mareritt. - Herregud.
Hvor pokker har du vært, Vivien?
Jeg hadde en drøm om denne hvite kvinnen i natt.
Kanskje du burde holde det for deg selv.
Nei. Jeg visste det var Eileen Saxon. Hun var voksen.
Hun satt i et hjørne Hun strikket.
Og hun sa noe med babystemme, og falt om død.
Jeg kunne ikke se det, men jeg visste hun hadde et babyhjerte.
- Hun falt død om. - Hva pokker har det med...
Stingene vokste ikke.
Da vi omdirigerte årene på Pontius veide han fem kilo. Han ble ti kilo.
- Han strakk dem. - Kryssøm fungerer ikke.
Vi trenger en ny type søm.
Sammenhengende på bakveggen, avbrutt på forsiden. Det trenger vi.
Og da vil omdirigeringen vokse.
65% oksygenering. Hun svekkes så fort.
- Har vi tid til å øve på operasjonen? - Vi kan ikke stanse.
- Hva med den nye sy-teknikken? - Vi prøver den ut i morgen.
Dette må dere se. Vivien Thomas opererer, assistert av den kirurgiske overlegen.
Trekk den innadgående veneanastomosen
i en forsiktig bue.
Jeg kan ikke se. Kan du se, Vivien? Kan du justere lampen?
Holder klypene?
- Ja. - Ikke noe forflytning?
Ingen.
Ok, nå kommer det vanskeligste.
Sammenhengende sutur på bakre vegg...
Avbrutt på forsiden.
Fjerner klypen.
Kom igjen, jente.
Kom igjen!
Sånn, litt til.
Jeg kan føle strømmen til lungene.
- Helen, si til Saxon-paret at vi opererer. - Ja visst.
Du vil være klar.
Ja, nå som jeg har sett mesteren i sving.
Hundenes mester.
Faren din burde være stolt av deg.
Jeg tror han er det.
Min var bare stolt av at jeg kunne lee på ørene.
Jeg tror han vil være stolt når du opererer.
Han er død.
De døde er med oss hele tiden.
Kan ikke skille fortiden fra framtiden
mer enn du kan skille høyrearmen fra venstrearmen.
Men, de er skilt
av dette, av hjertet.
Eller forbundet.
Noli tangere. Ikke rør.
Ikke rør hjertet.
Vi skal utfordre denne gamle myten på dette sykehuset.
Hvem vil være med?
Dr. Swedlin?
Dr. Philmore?
Dr. Cooley.
Og dr. Longmire.
Takk.
Du dingler ditt rykte over en avgrunn.
Slapp av. Det er ikke en opera.
Er ikke en leges første bud: "Du skal ikke skade"?
Hva sier du?
Utsett det til du har mer erfaring.
Det betyr at babyen får sin dødsattest.
- Det gjør jeg ikke. - De vil knekke deg.
Walter, jeg opererer i morgen.
Du forhaster deg fordi du ikke vil innrømme overfor foreldrene
at du talte for tidlig.
- Du må legge deg. - Jeg prøvde det.
Kan jeg kjøre deg til sykehuset i morgen?
Takk.
Jeg trenger skyss. Jeg stoler ikke på kjøreferdighetene mine.
Al, alle ville være nervøse.
Det er ikke det.
Jeg tenkte bare på noe du sa.
Du sa jeg pleide å være vill, ikke bare ambisiøs.
Men jeg lurer på om ambisjonen min har gjort meg vill.
Dr. Taussig, professor.
Jeg ønsker alle lykke til.
- Takk, Vivien. - Takk, Vivien.
Vi vil stenge babyens lungearterie i 30 minutter.
Så lenge blodtrykket ikke synker under 60, burde hun klare seg.
Jeg tror ikke hun kan overleve noe lavere enn det.
- Stemmer ikke det, dr. Harmel? - Ikke under 60. Det stemmer.
Dr. Blalock, de er klare.
Doktor.
De kommer nå.
Dr. Longmire.
Hva er det som skjer?
De vil ikke anrope ham.
- Hvorfor ikke? - Noe med sykehusets regler.
Anrop Vivien Thomas straks.
Dr. Blalock, hva er på ferde?
Alt i orden. Jeg sier det ikke igjen. Anrop ham.
- Vi har bare lov til å anrope leger. - Gi meg den telefonen.
Vivien Thomas, anroper Vivien Thomas.
Du trengs i operasjonsstuen nå. Springmarsj, hører du?
Dette er Blalock.
- Takk. - Lykke til.
Jøsses.
På tide. Vask hendene.
- Vask hendene? - Du blir med inn.
- Finn noe Mr Thomas kan stå på. - Hvorfor, doktor?
Du skal føre meg gjennom dette. Vask hendene.
Hva gjør han her?
- Hva pokker er dette? - Jeg skal sjekke dette.
Skal vi be en bønn?
Glem det. Han hører ikke på meg.
Dr. Blalock.
- Du kan gå tilbake på jobb. - Dette er jobben hans.
- Kan du se nå? - Ja, doktor.
Ok, vi kan starte.
Ok. Vi begynner.
Det vil ordne seg. Det går bra.
Hun klarer seg.
Skjærer bort mediastinal pleura
fra venstre hovedlungearterie.
Til apex av pleura-området.
Jeg skjærer over lungearterien.
Helt ned til mediastinum.
- Er dette ok, Vivien? - Det ser bra ut.
Høyrevinkeklammen.
Ok, jeg tror det holder.
Er du klar med en venstre subclavia-arterien?
Jeg tror det. Blodtrykk?
70, synkende.
Ikke flytt på lampen.
Og nå...
- Deler jeg... - Forsiktig.
- Klem igjen. - Jeg kan ikke nå det, doktor.
Jeg har det. Blødning stanset.
Kan du se, doktor?
Ikke egentlig. Søster.
Herregud, kan du ikke se ørene mine?
Unnskyld, doktor.
Sutur.
- Blodtrykk er 68. - Ja, fortsett.
Pass på karotis.
- Ja, strekk på suturen. - Ok, og så klypen Vivien lagde.
- Hvilken klype? - Den der. Akkurat.
Vi skal koble til omdirigeringen.
Blodtrykk er 60.
- Nei, 59. - Jeg vet det, nesten ferdig.
Forkant, avbrutt.
Det er bra, doktor. Bare litt til.
Fjerner klypen.
- Jeg ser noe blødning... - Ja, Jeg ser det også. Sutur.
- Nei, doktor, den andre veien. - Ja!
Bra, du har det nå.
Blødning under kontroll.
Jeg palperer koblingen.
Hva føler du?
Vanskelig å si om blodet strømmer igjennom omdirigeringen.
Den er for liten til å føle noe.
Dr. Blalock. Dette må du se.
Herregud.
Blodtrykket stiger.
Fjern blodet i brysthulen. Legg in brystslange.
Gjeninnfører oksygen i venstre lunge.
Vi gjør oss ferdig.
Hvem kunne trodd det mulig?
Hjertekirurgi. Og vi gjorde på Johns Hopkins.
- Takk, dr. Blalock. - Takk skal du ha.
Jeg visste du kunne gjøre det.
- Litt av en operasjon. - Utrolig.
Det barnet hadde minimale sjanser. Krevde en toppkirurg for å få det til.
Han var heldig som hadde den niggeren med seg.
Thomas tro til for ham.
Skulle likt å se ham prøve uten ham.
Du gjorde det bra, Vivien.
Takk.
Du gjorde en utmerket jobb, doktor.
Ja.
Jeg tror kanskje det.
Jeg forstår. Men dette er et sykehus. Vennligst demp stemmene.
Jeg forstår hvordan dere føler dere,
men vi er overveldet med barn,
og det er bare én lege som kan gjøre disse operasjonene.
Så dere må gå til administrasjonskontoret.
De vil få dere inn på dr. Blalocks venteliste så snart som mulig.
Ok? Jeg beklager.
Gjør første kuttet.
- Er du der, Vivien? - Ja, jeg er her.
Takk for sjansen til å observere, dr. Blalock.
- Det er en ære. - Utmerket arbeid, herrer.
Takk. Kan jeg introdusere mine kollegaer.
Dr. Helen Taussig, Vivian Thomas. Dette er dr. Craford, fra Stockholm.
Og dr. Petrovsky fra Leningrad.
Dere har gitt kirurger fra hele verden mot med deres bedrifter.
Fra en slik eminent kirurg som deg er det såvisst et kompliment.
En glede å treffe deg, dr. Taussig.
- Takk. - Dr. Thomas.
Kall meg Mr Thomas, eller Vivien.
Er du ikke lege?
Nei, jeg bare jobber her med dr. Blalock.
Kan vi ha legene som deltok i "Blå baby"-operasjonen i dette bildet.
Det er en ung dame som haiket helt fra Appalachia med sønnen.
Og jeg tror blodnivået er lavt nok til å teste.
Snakk med dr. Taussig om å få ham innlagt.
Hvis alle snur seg mot midten, akkurat som dr. Longmire...
- Helen. - Utmerket.
Takk, fokuser denne veien, takk.
Smil. Fokuser her. Hold.
Bra. Kan vi ta ett av deg alene, dr. Blalock.
Utmerket, sir. Fokuser her er du snill.
Sånn, ja, doktor.
Takk skal du ha.
HJERTETS HELT DR. ALFRED BLALOCK
Fine bilder, ikke sant? De har alltid fine bilder.
Bare fordi du ikke er i nyhetene betyr ikke at du ikke var der, Viv.
Jeg er snart tilbake.
En mann som er en forgangsmann,
en gambler som tar de riktige risikoene,
som har reddet utallige liv med sitt arbeid med sjokk,
og har utfordret hele det medisinske etablissement
og revurdert et urgammelt tabu
ved å utføre verdens første hjerteoperasjon.
Uten å gjøre meg beklemt,
vil jeg gjerne introdusere en mann som utvilsomt har brakt rødfarge
i kinnene på andre.
Dr. Alfred Blalock.
Takk, det er en ære.
Og selv om jeg er takknemlig for alle de gavene jeg har fått i livet,
har kanskje den største gaven vært
den støtten jeg har fått fra mine kollegaer i det siste året.
Min gode venn, Walter Dandy.
De utrolig flotte kollegaene som hjalp med operasjonen,
dr. Helen Taussig,
dr. William Longmire,
dr. Denton Cooley,
og dr. Merel Harmel.
Jeg tror at en gruppe mennesker
ikke kunne ha oppnådd så mye på så kort tid
uten en solid, samlet innsats
om å ville pløye ny jord sammen,
Å føre medisinen videre er noe som må verdsettes
og aldri tillates å dø.
Hva pokker er dette?
Jeg må gjøre noe nytt.
Hva med arbeidet vårt?
Du har alle de menneskene du takket.
Hva snakker du om?
Belvedere Hotell.
Belvedere er segregert. Var du der?
Snek med inn, som en pikkolo.
Handler dette om å menge seg med sosieteten?
De vil aldri slippe deg inn i klubben deres.
Noe annet er naivt å tro. Kan du stå stille?
Jeg snakker ikke om dem. Jeg snakker ikke om Hopkins.
- Jeg snakker om deg. - Meg?
Jeg har alltid gjort det jeg kunne for deg.
Jeg har tatt deg med hele veien,
og nå vil du kaste bort alt?
Er det slik du viser takknemlighet?
Jeg vet ikke. Si det du, doktor.
Vivien, vær stolt av at du har kraft i hodet og i hjertet.
- Og i hendene. - Nettopp, i hendene.
Vi skapte historie sammen.
Vi forandret verden.
Verden.
Jeg er usynlig for verden.
Det er greit, jeg kan forstå det.
Jeg trodde det var annerledes her inne.
Mr. Thomas, jeg er litt forvirret.
Du vil ha college-poeng fra Morgan State, uten å ta klassene?
I visse klasser, ja.
Jeg tar prøvene og eksamenene...
Kjemi, biokjemi, vitenskap, fysikk.
Slik at jeg kan få uttelling for stoff jeg allerede kan.
Jeg trenger å komme meg gjennom college litt fortere, så jag kan starte på medisinskolen.
Du tok del i alt dette grensesprengende arbeidet, Mr Thomas?
Ja, det gjorde jeg.
Det fungerer dessverre ikke slik.
Du må starte med Freshman engelsk.
Sosialvitenskap, kanskje.
Jeg har ikke tid til det.
Jeg er 35 år gammel.
Du sier at jeg må starte fra begynnelsen?
Ja, Mr Thomas, det er vel det jeg sier.
Jeg trodde denne institusjonen skulle hjelpe fargede.
Jeg har en kone, to unge døtre, sønn.
Og jeg har jobbet på dette feltet i over...
Nesten 15 år nå. Jeg kommer fra Nashville, jeg kom...
Hva kan jeg gjøre for deg?
Jeg heter Vivien Thomas. Jeg jobber for Ralph Wintham Company.
Vi har et utvalg farmasøytiske produkter, spesielt antacidium.
Vi har en leverandør allerede.
Vel dette anticidiumet forhindrer gastrointestalt tilbakeløp
- uten noen bieffekter... - Vivien Thomas.
Han med de blå babyene?
En av pasientene mine som jobber på sykehuset fortalte om deg.
Hopkins gjør det bra etter det du gjorde for dem og...
her står du.
Jeg har ikke noe i mot sykehuset.
Jeg jobber med medisin på en annen måte nå.
La oss se hva slags produkter du har.
Ja, vi har brusende pulver her...
William, se hvem som har kommet.
- Hallo. - Si hei til bestemor.
Se på deg!
Hvordan går det, søta? Se på ham.
Ikke løp. Gå og vask hendene. Og be søsteren din komme ned.
Vær forsiktig i trappen.
Hva med byggvirksomhet?
Jeg spør ham: "Thomas & Thomas."
Med oppsving i byggebransjen, kunne vi ta over.
Han vet at jeg ikke kan sage rett.
- Det er sannheten. - Ja, pappa.
Jeg ser at postkassa er litt skakk.
Jeg skjønner ikke hvorfor du sluttet å undervise.
Jeg likte aldri klasserom, Clara. For mange unger.
Men du vant saken, så...
Riktig. Og å slutte nå betyr at du har kastet bort masse tid.
- Nei... - Jeg tror ikke det er bortkastet.
Hvis Harold ikke gjorde det han gjorde,
ville mange fargede lærere bli underbetalt fortsatt.
- De burde oppkalle en skole etter ham. - Ja, Harold Thomas High School.
Harold Thomas High.
Nei, de fleste unge lærerne aner ikke noe om den streiken.
- De tar lønnslippen for gitt. - Du bare unnskylder deg.
Det er ikke noen vits å vente på at verden skal takke deg.
Den bussen kommer aldri.
- Amen. - Jeg venter ikke, pappa.
Jeg leter etter noe som jeg liker like mye som du liker hammer og spiker.
Viv, Jeopardy har startet.
Jeg kommer om et øyeblikk.
Er alt ok?
Bare bra.
Magen plager meg litt, men alt er ok.
Hva med å ta en av de fjonge pillene du alltid skryter av.
Er det broren din?
Jeg savner ham. Den gamle Harold.
Virker litt fortapt nå.
Jeg savner deg.
Tenker fortsatt på laboratoriet.
Det er ikke bare tanker. Det er hjertet ditt også.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre, Clara.
Jeg tror jeg har dummet meg ut nok.
Jeg kan ikke gå inn der med halen mellom beina.
Det er der du hører hjemme, Vivien Thomas.
Så hvordan du går tilbake, vel, det er opp til deg.
Ja?
Doktor. God morgen.
Hvordan var europabesøket?
Tilfredsstillende.
Hvordan de har klart seg i denne vanskelige tiden.
Hva kan jeg gjøre for deg, Vivien?
Jeg har gjort en feil,
og ville gjerne ha den gamle stillingen min tilbake.
Hvordan vil det bli annerledes?
Jeg er fremdeles den samme innbilske drittsekken.
Det handler ikke om deg.
Det er arbeidet.
Jeg liker arbeidet.
Vi har et dyr som er i sjokk her, Hva burde vi gjøre, sir?
Har du prøvd å klemme igjen den bakre delen av atrium?
Ja, hold den der.
- Stødig. - Ok.
Ja. Det klarte du bra, doktor.
- Det er bra. - Takk.
VIVIEN THOMAS LABORATORIELEDER.
Det startet...
Det var en beskjed til deg, Mr Thomas. Dr. Blalock ville snakke med deg.
Unnskyld. Si at jeg stikker oppom...
Han er på vei ut.
Kjære, jeg må ringe tilbake.
Hvordan har jentene det?
Bare bra. De har det bra. De er på Morgan State nå.
- Det må være fint. - Ja.
Hvordan går det med deg?
Jeg har den blandete opplevelsen det er å være i en kirurgs hender.
Du hadde noe på hjertet, doktor?
Ja, Columbia frister meg med et tilbud om å undervise.
Men jeg ville snakke med deg først.
Jeg skulle gjerne hatt deg med.
De kjenner til arbeidet ditt. Du kan skrive din egen billett.
Det er vanskelig å forestille meg der uten deg.
Takk for at du tenkte på meg, doktor. Men jeg tror jeg vil bli her.
Vi kunne gjøre store ting der. Ville det ikke være flott, én gang til?
Én gang til.
Jeg liker det jeg gjør.
Undervise, hjelpe folk. Jobbe med de unge legene.
Jeg liker meg på Hopkins.
Ja, du har vel din egne ting på gang her.
Jeg kjenner igjen den mannen.
- Han ser distingvert ut der oppe. - Takk, Vivien.
- Det var en stund siden. - Ja, jeg føler årene nå.
Ja.
Det gjør vi alle.
Vet du, Vivien...
De sier at du ikke har levd...
hvis du ikke angrer på en del.
Jeg angrer...
Jeg angrer på noe.
Men jeg tror vi burde huske, ikke det vi tapte...
men det vi gjorde.
Alle livene vi reddet, vi gjorde det.
- Vi reddet mange, ikke sant, Vivien? - Jo, det gjorde vi.
Nei.
Vivien, det er Helen.
Det gjør vondt å si at dr. Blalock gikk bort mens han sov i natt.
Vi ser døden hver dag. Det gjør det ikke noe lettere.
Jeg er så lei meg.
I dag beærer vi noen som aldri tok et kurs i medisin,
og allikevel ble en av våre beste medisinske lærere.
Denne personen hjalp med å endre vår forståelse av hvordan hjertet fungerer.
Og nå er det en ære å lese...
"Styrelsen ved Johns Hopkins University...
"som anerkjennelse av en nytenkende vitenskapsmann
"en fremragende pedagog og en begavet tekniker,
"har i dag utstedet dette æresdoktoratet
"til Mr Vivien Thomas."
Gratulerer, dr. Thomas.
Takk, dr. Taussig.
Jeg er ikke vant til å være i rampelyset.
Så å være i den posisjonen jeg er i nå,
gjør meg forlegen,
og litt stolt.
Da jeg la fra meg hammer og sag, for 40 år siden
og ble tilbudt sjansen til å jobbe med en ung kirurg,
hadde jeg ingen aning
at jeg ville komme til å sette mitt merke på en institusjon så anerkjent som denne.
Jeg ante ikke at det jeg ville bidra til medisinen
kunne avstedkomme slik anerkjennelse.
Jeg sier takk til hele min familie, og alle mine venner som er her,
og til alle mine venner som ikke kan være her.
Jeg takker dere så mye.
Dette er også en spesiell anledning,
til å avduke ditt portrett, Vivien.
Anroper dr. Thomas. Dr. Vivien Thomas til styrerommet.
"Blå baby"-operasjonen - først utført på Johns Hopkins - etablerte hjertekirurgien.
I dag utfører leger i USA over 1 750 000 operasjoner i året.